‫• זיהוי: החיים האלה (Life Itself) - ‏2018 •‫ ‫• מקור הכתוביות: אחר •‫ ‫• תזמון: BluRay ‏01:57:32 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫אות: "חולה מאהבה".
‫בוב דילן, רצועה אחת: ‫"עת הטירוף".
‫כן... זה טוב.
‫- פרק ראשון, "הגיבור" ‫המספר: סמואל ל. ג'קסון -
‫טוב מאוד.
‫אנחנו מתחילים בצילום ‫מקרוב של גבר.
‫רגע, אנסח את זה מחדש:
‫אנחנו מתחילים בצילום ‫מקרוב של הגיבור שלנו.
‫מתמקדים בפנים שלו.
‫בנזונה, תתמקד אמרתי לך!
‫באמצע שנות ה-20 ‫לחייו, נאה, הומו.
‫הומו סטייל מגניב כזה.
‫הומו כמו ב"בילי ברחובות".
‫הומו סטייל "כן, זה מי שאני,
‫אבל אני הרבה יותר מזה."
‫כן, טיפוס מגניב יש לנו פה.
‫אבל כרגע, הטיפוס הזה ‫רחוק מלהיות מגניב.
‫הוא בצרות.
‫אני מרגיש אשמה, כנראה.
‫אני יודע שזה לא ‫מוציא אותי הכי טוב,
‫אבל זה שובר אותי ו...
‫שחרר, אחי. ‫שחרר כמו בן זונה גאה.
‫שחרר, שחרר!
‫פשוט... הוא ואני היינו ‫יחד כל-כך הרבה זמן.
‫אני יודע שזה נשמע ‫קלישאה, אבל...
‫אני אוהב לדעת שהוא ‫בעדי, אתה מבין?
‫אני יודע, אחי. הבנתי אותך, אחי. ‫ש-ח-רר!
‫מישהו חדש הופיע...
‫תמשיך.
‫הוא חדש, ומסעיר, ו...
‫הוא צעיר בהרבה.
‫זו לא סיבה להתבייש, אחי.
‫אני לא יכול להישאר עם ‫מישהו רק מתוך נאמנות.
‫ואתה יודע את זה.
‫טוב, הנה מה שאעשה:
‫אציב את סטרלינג שפרד בעמדת ‫התופס וארחיק את לארי פיצג'רלד.
‫אולי גם אצליח להוריד ‫את ה'מיאמי דולפינס'
‫מההליך של שחרור שחקן ‫והעברתו לקבוצה אחרת.
‫מה אמרת?
‫הנרי, דיברנו על כך ‫שאובססיה ל'פנטזי פוטבול'
‫לא יכולה לבוא במקום ‫אובססיה לאוכל.
‫טוב. טעות שלי. הבנזונה ‫הזה הוא ל-א הגיבור שלנו.
‫תראו את הפסיכולוגית ‫היפה שלו.
‫מרגיעה ת'תחת האנורקטי שלו ‫האובססיבי ל'פנטזי פוטבול'.
‫תתמקד בה לרגע.
‫תתמקד אמרתי! קדימה!
‫כן כן, עכשיו אני רואה.
‫גיבורה אמיתית יש לנו פה.
‫חיוך מדהים, שיער משי חלק...
‫תני להביט בך, ילדונת!
‫בדיוק על זה אני מדבר!
‫עכשיו אנחנו בעניינים, ‫גבירותיי ורבותיי.
‫יש לנו גי-בו-רה!
‫וכמו כל גיבור דגול,
‫הגיבורה שלנו לא ‫הייתה מושלמת.
‫ראשית, היא עישנה... משהו שהיום ‫כבר לא מרשים להראות בסרטים,
‫אף שכולנו עדיין ‫מעשנים לפעמים.
‫אתם יודעים שאתם ‫מעשנים לפעמים.
‫אתה והאשה יוצאים לבלות ערב,
‫כל אחד מכם שותה שני מרטיני,
‫אתם מתפרעים, בדרך הביתה ‫קונים קופסת סיגריות,
‫וכל אחד מכם מעשן אחת ‫במגרש החנייה של המרכול.
‫ואז היא אומרת לך ‫לזרוק את הקופסה,
‫אבל במקום לזרוק אתה ‫מסתיר אותה בתוך שיח.
‫ולפעמים, בלילה, אתה מתגנב ‫החוצה ומעשן לך סיגריה.
‫אבל היא מריחה את הזבל הזה ‫עליך כמו בלשית ניקוטין!
‫היא מריחה את הזבל הזה עליך,
‫כאילו הייתה מרישקה הרגיטאי ‫מ"חוק וסדר מדור מיוחד",
‫מארג הלגנברגר ‫מ"סי-אס-איי"...
‫הי! אני מעריץ שרוף.
‫אפאת'ה מרקרסון מ"חוק וסדר", ‫אנג'י הרמון מ"ריזולי ואיילס"...
‫לעזאזל!
‫אלוהים!
‫אל-אלוהים! אל-אלוהים!
‫דרס אותה אוטובוס!
‫גברתי?
‫תירגעו. היא תהיה בסדר.
‫אולי חטפה מכה אבל ‫היא תהיה בסדר.
‫היא הגיבורה שלנו. ‫היא תהיה בס...
‫גברתי? גברתי, ‫את שומעת אותי?
‫זין. אני עף מפה.
‫"סם ג'קסון: ‫זין. אני עף מפה."
‫וויל דמפסי היה ‫בן שלושים וחמש,
‫כאשר הפסיק לכתוב את ‫התסריט הלא-אמין שלו
‫עם סם ג'קסון בתפקיד המספר.
‫וויל לא היה במצב הכי טוב.
‫אבל מיותר לומר לכם זאת.
‫בוקר צח ונאה, אדוני הטוב.
‫או, וואו!
‫מה תרצה?
‫אספרסו כפול בכוס גדולה.
‫מיד מגיע.
‫מה שמך?
‫וויל.
‫וויל ב-ל' אחת או שתיים?
‫שתיים.
‫"האור פה גרוע שבגרועים..."
‫זונה רבה.
‫"עושה אותי חולה מעצבים...
‫"והצחוקים רק מעציבים...
‫"הכוכבים נהיו אדומים..."
‫וויל? ‫-כן?
‫אספרסו כפול בכוס גדולה.
‫טעים, תודה.
‫רק נמזוג פה ככה...
‫כפול... תודה.
‫רוצה אחד?
‫לא, תודה.
‫זה "זנאקס".
‫בכל זאת לא.
‫לא שם זין.
‫אומרים "לא שם קצוץ".
‫זה מה שהיא אמרה.
‫"לא נותר לי למה לשאוף,
‫"לא נותר לי מה לשרוף..."
‫זה דילן! "עומד בפתח", ‫שיר שלישי ב"עת הטירוף".
‫זה אלבום הקאמבק שלו.
‫נראה כמו שיר ‫מזדיין של קיטס!
‫אדוני...
‫אתם תמותו עליו! ‫רק תנו לו הזדמנות!
‫אתה רוצה שאסתלק? -כן. ‫-לא שם קצוץ!
‫"פורט על מיתרי ‫גיטרה הומואית..."
‫אדוני...
‫"מעשן סיגר זול ומבעית..."
‫צא בבקשה. תודה רבה לך.
‫"לאור הירח בחצות..."
‫תנו לו הזדמנות!
‫תנו לו הזדמנות! אתם תתרגלו!
‫תאהבו אותו!
‫וויל לא תמיד היה במצב כזה.
‫זה קרה לו רק אחרי ‫שאשתו עזבה אותו.
‫אתם יודעים מה?
‫טוב, עוד נגיע לזה.
‫בינתיים, בואו ניהנה ‫מהם כמו שהם היו פעם.
‫"פרצוף תחת" ‫תן לזה הזדמנות. אתה תתרגל. ‫זה נשמע כאילו הוא סובל.
‫כאילו יש לו דלקת בגרון.
‫כל אמן גדול סובל.
‫אני חושב שיש לו סינוסיטיס.
‫אין מי שמצטיין בסינוסיטיס ‫כמו בוב דילן.
‫לזכותו ייאמר.
‫רק...
‫רק תן לו הזדמנות.
‫הוא לא היחיד שסובל.
‫בוא הנה, פרצוף תחת.
‫היי, חבוב.
‫היי, חבוב. מה, הזנחנו אותך?
‫אני חושבת שהוא הבין.
‫בוא הנה, פרצוף תחת.
‫וויל אהב את אשתו, אבי,
‫בעוצמה ששמורה למטרידנים.
‫היא הייתה כל מה שגבר ‫יכול לבקש לו ברעיה.
‫היא הייתה מסורה, ויפהפייה,
‫ואכלה כל סוג של סושי ‫שהכין השף,
‫אפילו קיפודיים.
‫כן, וויל היה בטוח,
‫אבי דמפסי הייתה ‫פשוט מושלמת.
‫בתקופה ההיא, בכל אופן.
‫תקשיב לזה שלושים שניות,
‫ואז נראה אותך אומר ‫שבוב דילן לא משורר.
‫טוב. אבל קודם...
‫לא, לא. רק שלושים שניות.
‫למאדים?
‫מותק, אנחנו מקשיבים ‫לגרגורים שלו כבר...
‫אני יודעת. ‫אני במן תקופה כזאת!
‫אני לא מסוגל יותר לשמוע ‫את רעש הצ'ובאקה הזה!
‫אני רק רוצה שתתמסר ‫לזה יחד איתי, טוב?
‫בבקשה?
‫זה אלבום חשוב. ‫אלבום הקאמבק שלו!
‫חשבו שהוא גמר. מחקו אותו.
‫אמרו: "לא חוזרים מטירוף ‫כמו שהיה לו" ופתאום, בום!
‫1997, "עת הטירוף"...
‫הוא זכה בשלושה "גראמי" ‫ובפרס "אלבום השנה"!
‫הוא ניצח את "רדיוהד" ‫ואת פול מקארטני.
‫הוא היה גאון אדיר ומפתיע.
‫הוא היה קשוח, ואפל, ו...
‫הוא אמר: "אני בוב דילן, ‫אתם לא.
‫לכו תמצצו."
‫הוא אמר לכולם "לכו תמצצו"?
‫מטפורית. הוא אמר להם ‫"לכו תמצצו."
‫טוב, רק תקשיב לזה.
‫תקשיב. האיש גאון.
‫הוא שואב מהשירה ‫של קיטס, והוא...
‫תפסיק! תפסיק.
‫זה חשוב לי.
‫טוב?
‫תודה.
‫בוא הנה, פרצוף תחת.
‫תתפעל מזה יחד איתי.
‫תפסיק.
‫הוא נשמע כאילו תקוע ‫לו זין ענקי בגרון.
‫אתה אידיוט. אידיוט!
‫לא. לא. לא!
‫אוי! פרצוף תחת! ‫אנחנו מועכים אותו!
‫זהירות! זהירות!
‫מצטערים, פרצוף תחת.
‫לא!
‫הוא בסדר.
‫חייבים לקום. ‫אני צריכה להתקלח,
‫אנחנו נוסעים אל הוריך!
‫אבל אמרת ש...
‫אנחנו נאחר!
‫אמרת שנקשיב לסמאש מאות'!
‫לא אמרתי.
‫היי!
‫את בהיריון?
‫מה קורה פה?
‫הפתעה!
‫אתה אי פעם תזמין ‫אותי לצאת אתך, וויל?
‫אני ממתין לרגע הנכון.
‫טוב לדעת.
‫בסדר. להתראות.
‫אבי, אני ממתין לרגע הנכון
‫כי כשאזמין אותך לצאת, ‫מבחינתי זה יהיה סופי.
‫לא ארצה עוד לצאת עם מישהי ‫אחרת עד יומי האחרון,
‫לא אוהב מישהי אחרת ‫עד יומי האחרון,
‫ולא יהיה אכפת לי עוד משום ‫דבר אחר עד יומי האחרון.
‫אני ממתין לרגע הנכון, ‫אבי, כי...
‫כשאזמין אותך לצאת, זה יהיה ‫הרגע החשוב ביותר בחיי.
‫ואני רוצה להיות בטוח שאני ‫עושה את זה כמו שצריך.
‫איך אתה מרגיש היום, וויל?
‫וויל!
‫מצטער. אמרת משהו?
‫כן. שאלתי איך אתה מרגיש.
‫את יודעת... כמו קודם.
‫בסדר.
‫לפני כמה ימים ניסיתי לאונן.
‫ניסיתי לחשוב על אבי ‫אבל לא הצליח לי, אז...
‫ניסיתי לחשוב עלייך..
‫אבל... את יודעת..
‫אם אתה מאונן על הפסיכולוגית ‫שלך, צריך לאשפז אותך.
‫אשפזו אותך.
‫אחת אפס.
‫היום זה בדיוק חצי שנה ‫מאז שהיא עזבה.
‫נכון.
‫והיית בבית החולים ‫כמעט חצי מהזמן הזה..
‫ועכשיו אני תוהה...
‫וויל, אתה מקשיב לי?
‫טוב. אני תוהה איך אתה מסתדר ‫עכשיו, כשחזרת לעולם.
‫את יודעת... כמו קודם.
‫עשיתי את תרגיל ‫הכתיבה שביקשת.
‫באמת? הפתעת אותי.
‫התנגדת כלכך להעלות ‫את רגשותיך על הכתב.
‫לא. זה לא מה שעשיתי.
‫במקום זה כתבתי תסריט. ‫כתבתי חמישה דפים של תסריט.
‫הוא היה ממש גרוע.
‫אבי ואני תמיד דיברנו ‫על לכתוב תסריט יחד.
‫טרנטינו ואשתו כזה...
‫התסריט שלי לא היה ‫מוצא חן בעינייך.
‫את היית בו. בערך.
‫אבי לא הייתה בו...
‫וזו הייתה הכוונה, בעצם.
‫כשהייתי מאושפז, ‫פגשתי שם בחור.
‫חמוד מאוד. חיים איומים.
‫בלי לבכות הוא היה מסוגל ‫לדבר רק על פנטזי פוטבול.
‫אז דיברנו על זה הרבה.
‫חיבבתי אותו. פרצוף יפהפה.
‫פנים של כוכב קולנוע.
‫הבנזונה המסכן היה היחיד ‫שם שנראה שמצבו גרוע משלי.
‫בכל ערב אכלנו יחד,
‫ואז, ערב אחד, הוא לא הופיע.
‫הפסד שלו, כי זה ‫היה ערב פיצה.
‫התברר שהוא...
‫איך זה גרם לך להרגיש?
‫שמחתי בשבילו.
‫או לפחות הוקל לי. ‫את יודעת...
‫הוא היה אומלל.
‫אני לא רופא, אבל אני ‫חושב שמצבו לא היה משתפר.
‫וזה מחזיר אותי ‫לשאלתי המקורית.
‫איך אתה מרגיש?
‫את יודעת... כמו קודם.
‫אתה חוזר על זה.
‫ומתכוון לזה.
‫דיברת איתה מאז ‫שהשתחררת מביה"ח?
‫אבי, בבקשה, חזרי אליי.
‫אני מצטערת.
‫באסה. באסה, זין!
‫אני צריכה ללכת. אני מצטערת. ‫-בבקשה!
‫לא.
‫נסעת אל הוריך כמו שדיברנו?
‫אני לא רוצה.
‫וויל... חלק מהסיבה ‫ששחררו אותך ו...
‫אני לא רוצה!
‫מצטער. זה יצא מוזר.
‫אתמול אמרת שאתה ‫מרגיש חסר מטרה.
‫בדרך כלל אני די ממוקד, ‫אז...
‫תודה, חבר.
‫אני לא חבר שלך, טמבל.
‫זה בשבילך, פגיסו.
‫יפה! תודה, אבאל'ה.
‫נקרא לו "פרצוף תחת".
‫שב, "פרצוף תחת", שב.
‫כלב טוב. הבהב!
‫תתחתני איתי.
‫אני רציני. בואי נתחתן.
‫אנחנו יוצאים יחד פחות משנה.
‫כן. אני יודע.
‫ואני מרגיש שהתאפקתי ‫מאוד שחיכיתי עד עכשיו.
‫תגידי כן. ‫את מתה לומר כן.
‫לא.
‫את כל כך רוצה לומר ‫כן שזה כואב.
‫אתה שחצן.
‫אני צודק.
‫תגידי כן. תגידי כן.
‫נשבע לך, אם לא תגידי כן,
‫אירה בעצמי בשביל הפרינציפ.
‫תפסיק.
‫תפסיק!
‫תגידי כן, אתחתן אתך.
‫תפסיק!
‫מצטער. זה יצא מוזר.
‫אני אוהבת אותך.
‫אתה אהבת חיי, ‫אין לי ספק בכך.
‫אבל לפעמים מפחיד אותי
‫כמה אתה מרגיש.
‫לא חלמתי שאי פעם אפחד ‫מדבר כזה, אבל...
‫אולי אני לא בנויה ‫להתמודד...
‫עם אהבה עזה כל כך.
‫אמצא דרך אחרת.
‫לא... ‫-אמצא דרך אחרת. אני אמצא.
‫אוהב אותך באופן שיתאים לך ‫ביותר להתמודד עם זה, אבי.
‫אוהב אותך...
‫בימים האי זוגיים של השבוע.
‫את כל חיי אקדיש ‫כדי לשפר את חייך.
‫אני רוצה לרקוד.
‫אני רוצה לזכות.
‫אני רוצה את הפרס!
‫עשית לי "עוקץ"!
‫בוא!
‫אחת... מוכנה?
‫שתיים... שלוש!
‫נצטרך לקחת כלב.
‫טוב.
‫ואני רוצה גם ילדים, ‫אבל לא מיד.
‫טוב.
‫קודם כלב. כלב קטן.
‫כן.
‫הוריי מתו בגיל צעיר. ‫זה מעציב אותי לפעמים.
‫אני יודע.
‫זה בטח יעשה אותי אמא איומה.
‫אני חולק עלייך, ‫אבל... טוב.
‫בעיקר חשוב לי הכלב. ‫כלב קטן.
‫אני לגמרי איתך בעניין הכלב.
‫בסדר, אתחתן אתך.
‫טוב.
‫רוצה לפגוש את ההורים שלי?
‫בטח.
‫מגניב.
‫תודה.
‫מה שלומך?
‫תראו אתכם!
‫את נראית נפלא!
‫מה שלומכם? שניכם בסדר?
‫ותראי אותך!
‫את נראית פשוט...
‫מגעילה!
‫תפסיקי.
‫אני מלאה גזים.
‫זה נכון, אמא. ‫היא מלאה גזים.
‫זה אומר שזה יהיה בן.
‫באמת?
‫כן. כשאמא שלך הייתה בהיריון ‫אתך הייתי זקוק לחליפת בידוד.
‫תפסיק! אבל זאת האמת.
‫פלוצים פירושם שזה יהיה בן! ‫-אז כמעט שווה לסבול אותם.
‫לינדה, לא נעים לי לשאול, ‫האם..
‫קציץ הבשר יצא מהתנור!
‫יש!
‫ועוד איך! אף פעם לא ‫השתוקקתי כל כך למשהו.
‫אני שונא קציץ בשר.
‫אני רק אסיר תודה שהיא ‫לא שרפה את המטבח.
‫איך שחררת את כף הרגל?
‫פשוט לוחצים.
‫אני לא אוהבת ‫כשהפנים מתעווים...
‫צלחות לכלב!
‫יוצא מהבטן ונראה ‫כמו חייזר...
‫ממש רואים את הפנים?
‫אני די בטוחה ‫שאלה היו הפנים.
‫זה מפחיד!
‫הוא שולח ידיים החוצה?
‫זה... אמא!
‫את יודעת שהתינוק לא ‫יגור איתכם, נכון?
‫אני יודעת. ‫נסחפתי, מה תעשה לי?
‫זה ממש נחמד, לא?
‫תאכלו לפני שהיא ‫תחסל לנו את הכול.
‫בגדי תינוקות, ‫אוברולים לתינוקות...
‫לשם מה לתינוק אוברול?
‫מה הוא, פועל בניין?
‫אני יודע רק שכל היום ‫אני פותח קופסאות מ"אמזון".
‫תפסיק לקטר!
‫בבקשה, מותק. עוד קצת.
‫לו זה מספיק. אני אוכלת ‫עכשיו בשביל שניים.
‫חזירונת...
‫אני לא מאמינה שאהיה סבתא!
‫אני עדיין לא מאמינה!
‫בסדר. תירגעי.
‫אבי...
‫אל תביני אותי לא נכון,
‫הנה זה בא.
‫אבל אם להיות אנוכית,
‫אני שמחה מאוד שהורייך מתו.
‫ובום!
‫תפסיק. אבי יודעת ‫למה אני מתכוונת.
‫כן? היא יודעת?
‫את יודעת?
‫מיד היא תסביר.
‫התכוונתי לומר ש...
‫אתה רואה?
‫תמיד רציתי שוויל יתחתן ‫עם בחורה שהוריה מתו,
‫כדי שלא אצטרך ‫לחלוק בנכדים שלי.
‫וזה קרה!
‫תפילתי נענתה.
‫בשם האל, אמא!
‫זה בסדר. ‫היא יודעת למה אני מתכוונת.
‫אבי, דרך אגב...
‫הצצת כבר בספר ששלחתי לך?
‫לא.
‫הוא מעולה. הוא עוסק בגילאי ‫גן הילדים ובחרדת הנטישה.
‫פרויד אומר ש... -מצוין. כרגע ‫זה ממש בקדימות ראשונה אצלי.
‫כי כשהילד...
‫מצטער. לא אפריע. אני מצטער.
‫תמשיכי לדבר על ‫הוריה שמתו, אמא.
‫תודה.
‫הוא עוסק בחרדת הנטישה.
‫ביום הראשון שאת מביאה ‫אותם לגן הילדים,
‫והם משתגעים ומתחילים ‫ללכת מוזר...
‫את יודעת למה הם ‫הולכים מוזר?
‫אל תתערבי! עסקי בעניינייך! ‫-די! שקט!
‫הוריה של אבי נהרגו ‫בתאונת דרכים.
‫כשהיא הייתה ילדה קטנה.
‫אבי הייתה איתם במכונית. ‫היא הייתה בת שבע.
‫בסדר.
‫"בסדר" זו תגובה ‫די מוזרה למידע כזה.
‫הפתעת אותי. ‫אתה לא מרבה לדבר על אבי.
‫את לא מרבה לשאול עליה.
‫וויל, אני שואלת ‫עליה כל הזמן.
‫הבדל קטן.
‫אין הבדל.
‫בואי נבטל את כל העניין הזה.
‫וויל, הפגישות האלו ‫הן חובה, אז...
‫לא. אני...
‫השיר...
‫למה כוונתך?
‫זה הקצב שפיתחנו ‫בינינו, דוקטור?
‫אולי בגלל זה אני לא ‫מצליח לאונן עלייך.
‫סלחי לי, זה לא היה במקום.
‫הייתי מאושפז.
‫אולי פשוט תספר לי על אבי?
‫איזה מין אדם היא? ‫אני רוצה לדעת עליה.
‫את רוצה שאספר לך על אבי?
‫אם כך הגעת לכתובת ‫הנכונה, דוקטור,
‫כי אני המומחה מספר אחד ‫לכל מה שנוגע לאבי.
‫או... הייתי.
‫ועדיין. אף אחד לא למד עליה ‫יותר מזה בחצי השנה האחרונה.
‫ואולי כן. ‫הייתי מאושפז, כלוא,
‫והשד יודע מה היא עשתה ‫היכן שהיא לא נמצאת.
‫וויל...
‫כן. שאלת על אבי. ‫אספר לך עליה.
‫אבי לשר נולדה ‫בשלושים ביוני 1985.
‫האגדה מספרת שכאשר נולדה,
‫היא לא השמיעה אפילו ציוץ.
‫במשך חמש דקות אבי ‫הקטנה פשוט שכבה שם,
‫ספגה את העולם שמסביבה,
‫ולא צרחה אפילו פעם אחת.
‫בשנים שלאחר מכן ‫נהגו הוריה לומר,
‫"אבי הקטנה הייתה בסדר גמור.
‫פשוט עוד לא היה ‫לה מה לומר."
‫אבל אל תשכחי, ‫את כל זה קיבלתי מיד שנייה.
‫מעולם לא פגשתי מישהו מהאנשים ‫האלה שכאן מלבד את אבי.
‫הוריה מתו זמן קצר ‫למדי אחר כך,
‫הרבה לפני שנכנסתי לתמונה.
‫אני יודעת.
‫אני לא מכיר את הרופאים ‫והאחיות פה. זה ברור.
‫תמשיך בבקשה, וויל.
‫טוב.
‫לאבי הייתה ילדות ‫מאושרת בכל המובנים.
‫משפחה... כינסתי אתכם כאן ‫היום כי אני צריך לדבר איתכם,
‫על משהו רציני מאוד, ‫אז נא לא לצחוק.
‫כפי שאולי הבחנתם,
‫פיתחתי בעיית שתייה.
‫הוריה, ג'ק ואליזבת',
‫היו בעלי לב טוב ופתוח,
‫וכל שאר הדברים ‫שבאים עם "לב".
‫שניהם היו מורים ‫בבית ספר יסודי.
‫כך הם הכירו, בעצם.
‫מותר לשבת כאן?
‫אילו ידעה אמא של ‫אבי שהיא תפגוש
‫בבעלה לעתיד בדיוק ‫באותו הרגע,
‫האם הייתה לוקחת ביס גדול כלכך ‫מכריך חמאת הבוטנים והג'לי שלה?
‫את רוצה קצת מים?
‫הכנסת לפה חצי כריך!
‫כל כך מוזר לחשוב...
‫שרגע אקראי לחלוטין
‫שהיה כרוך בכריך של חמאת בוטנים ‫והתרחש זמן רב לפני שנולדתי,
‫עיצב את כל חיי.
‫אתה שמח שהוא התרחש?
‫ובכן, ד"ר מוריס,
‫זו השאלה הגדולה, לא?
‫כי אילולא התרחש,
‫הוריה של אבי לא היו נפגשים,
‫לא היו מתחתנים,
‫ולא היו יוצאים ‫לירח דבש בארובה,
‫שם נכנסה אמה להיריון.
‫הם לא היו רואים אותה יוצאת ‫לאוויר העולם ללא ציוץ,
‫לא היו רואים איך שערה הזהוב ‫התכהה והפך חום בהתבגרה,
‫הם לא היו רואים אותה ‫נתקפת באובססיה לריקודים,
‫ואחר כך לכדורגל,
‫ואחר כך לסוסים... ‫ולחג המולד, כמובן.
‫תמיד חג המולד.
‫האורות, המתנות ‫ומעל לכול, ה"רוקטס"!
‫אבי הייתה משוגעת ל"רוקטס".
‫עד כדי כך שבכל שנה, ‫מדי שנה בשנה,
‫הוריה היו צריכים ‫להסיע אותה העירה
‫כדי לראות מופע של ה"רוקטס".
‫מדי שנה בשנה, ‫מלבד באותה שנה...
‫הוריה של אבי ‫נהרגו בו במקום.
‫אבי נלכדה למשך יותר משעה ‫במושב האחורי של המכונית,
‫יחד איתם, ‫לפני שחילצו אותה משם.
‫אביה...
‫מוט ההגה ערף את ראשו.
‫אני יודע.
‫זה הפרט שתמיד ‫מטריף את כולם.
‫הסיפור כשלעצמו טרגי, ‫כמובן, אבל...
‫כשאתה מצייר למישהו ‫את התמונה הזאת,
‫את התמונה האחת הזאת,
‫של ילדה בת שבע לכודה ‫במושב האחורי של מכונית,
‫ואביה, לידה, ערוף ראש...
‫באותו רגע זה ‫פשוט נוחת עליך.
‫בכל מקרה, רצית לשמוע ‫על אבי אז אמשיך,
‫אך ראי הוזהרת, ‫העשור הבא בחייה לא היה פיקניק.
‫הוריה של אבי ‫לא תכננו למות יחד,
‫אז לא הייתה צוואה, ‫לא הייתה תוכנית עבור אבי,
‫ומאחר שסביה וסבותיה ‫כבר לא היו בחיים,
‫הדוד של אבי, ג'ו,
‫קיבל את המשמורת עליה.
‫הדוד ג'ו לא היה אדם נחמד.
‫כשאני אומר שהוא ‫לא היה אדם נחמד,
‫אין כוונתי לומר ‫שהוא לא חיבק אותה.
‫הוא קנה לה כלבלב, וכשהכלבלב ‫לעס את הספה שלו הוא הרג אותו.
‫הוא התעלל בה מינית ‫במשך כשש שנים,
‫ואז, כשאבי הייתה ‫בת חמש עשרה,
‫היא לקחה בהשאלה אקדח מאיזה ‫חבר כנופיה מהתיכון שלה,
‫כיוונה אותו לראשו ‫של הדוד ג'ו,
‫ואמרה לו במילים מפורשות:
‫"אם תיגע בי שוב, ‫אהרוג אותך!"
‫ואז היא ירתה לו בברך,
‫כדי שיבין שהיא רצינית.
‫זה כמו סרט, מה?
‫תמיד דמיינתי לי את נטלי ‫פורטמן הצעירה מגלמת אותה.
‫לא שמעתי עליה.
‫לא שמעת על נטלי פורטמן?
‫לא.
‫דוקטור, את חייבת ‫לצאת מהבית קצת יותר.
‫כן. אתה צודק.
‫את יודעת מה? ‫ערב אחד, בקרוב,
‫נערוך לנו מרתון של הסרטים ‫המוקדמים של פורטמן.
‫"בחורות יפות", "לאון"...
‫ואז תביני על מה אני מדבר. ‫טוב?
‫טוב.
‫בסדר.
‫טוב...
‫אחר כך, המצב השתפר.
‫נעשה נזק, כמובן.
‫האבא נערף, הדוד התעלל...
‫מדברים כאלה לא מנתרים ‫בחזרה בלי פגע,
‫אבל אבי הייתה חכמה, נחושה,
‫בעלת חלומות ‫וקוראת ספרים מושבעת.
‫היא גייסה את כל כוחותיה,
‫הגיעה לאוניברסיטה,
‫התחילה ללכת לפסיכולוג ‫ששינה את חייה.
‫ואפילו רכשה לה ‫ידיד קרוב מאוד...
‫יעיפו אותי מפה בגללך.
‫את מוכנה בבקשה להפסיק?
‫מצטערת.
‫אלוהים! הביטי!
‫תראי אותי!
‫כך נראיתי כשלמדתי ‫באוניברסיטה!
‫יש לי עוד ארבע מאות תשעים ‫ואחת עמודים לקרוא.
‫אלוהים! תראי כמה ‫צעיר אני נראה!
‫לא. אתה נראה ‫כמעט אותו הדבר.
‫אני חושב שאני ‫נראה שונה לגמרי.
‫הבדל קטן.
‫תסתכלי עלינו, דוקטור!
‫אולי בכל זאת יש לנו סיכוי!
‫כן.
‫בכל מקרה, אבי מצאה את ‫עצמה באמת רק באוניברסיטה.
‫היא התחברה לעולם שבחוץ,
‫נעשתה פופולרית מאוד,
‫ואפילו התאהבה.
‫אני לא רוצה להגיד שבזכותי,
‫אבל בזכותי!
‫היא סיימה ראשונה בכיתתה,
‫עם תואר בספרות אנגלית. כן.
‫היא כתבה את התזה שלה ‫על "המספר הלא אמין"!
‫"המספר הלא אמין"!
‫סליחה?
‫התזה שלי. הי, מה קורה?
‫"המספר הלא אמין" ‫נחשב תחבולה, נכון?
‫אל תענו לי. זה נכון.
‫לא מנתחים אותם ספרותית ‫כי זה תכסיס. זה להטוט.
‫כן, את "סיפורי קנטרברי" ‫משבחים כי הוא טוב,
‫אבל בדרך כלל משתמשים בזה
‫בספרי מתח ‫ובמותחנים ובקולנוע,
‫כמו אצל אגת'ה כריסטי, ‫וב"החשוד המיידי" וכאלה. -נכון.
‫אבל אני אטען שכל מספר, ‫מעצם הגדרתו,
‫הוא לא אמין.
‫כי כשאתה מספר סיפור, ‫תמיד קיים מרחק בסיסי
‫בין הסיפור עצמו ‫לבין איך שמספרים אותו, כן?
‫לכן, לכל סיפור שסופר אי פעם,
‫יש מספר לא אמין.
‫המספר האמין היחיד יהיה ‫מישהו שמספר לנו, תיאורטית,
‫סיפור שמתרחש לנגד עינינו.
‫וזה, כמובן, בלתי אפשרי.
‫מה זה אומר לנו?
‫שהמספר היחיד שהוא אמין באמת
‫הוא החיים עצמם!
‫אבל גם החיים עצמם ‫הם מספר לחלוטין לא אמין.
‫כי הוא כל הזמן מטעה אותנו,
‫ונוטל אותנו למסע שאין שום ‫דרך לחזות לאן הוא יוביל!
‫זה יהיה נושא התזה שלי!
‫החיים כמספר הלא אמין ‫האולטימטיבי!
‫מה דעתך?
‫כן... ‫-כשאכתוב את זה, זה יהיה הגיוני.
‫אני אוהבת אותך. להתראות!
‫אני אוהב אותך! את...
‫אני אוהב אותה, צ'אק.
‫כן. בוא הנה.
‫לעזאזל!
‫זהירות.
‫אני אוהב אותך, אבי!
‫כשהזמנתי אותך לראות ‫סרטים של נטלי פורטמן,
‫את יודעת שזה היה בצחוק, כן?
‫כן. אני יודעת.
‫כי אני עדיין נשוי. לכן...
‫כך נדמה לי, על כל פנים.
‫עוד לא חתמתי על שום מסמכים,
‫אז אני לא יודע איך ‫העניין הזה עובד.
‫וויל, הכול בסדר. טוב?
‫קח נשימה עמוקה...
‫ועכשיו ספר לי על ‫הנישואים שלך.
‫את רוצה שאספר לך ‫על הנישואים שלי?
‫כן.
‫אז לא הקשבת לי בכלל כי...
‫כי לא משנה מה אני מספר לך,
‫את לא...?
‫למה אתה לא יכול להתמסר לזה?
‫את מבינה את זה, כן? ‫כי מה שאני אומר לא חשוב.
‫אני יכול לספר לך כל פרט ‫ופרט, על הנישואים שלנו.
‫אני יכול לספר לך כל פרט ‫על היום שבו היא עזבה אותי,
‫אבל למה שהזיכרון שלי ‫יהיה בכלל מדויק?
‫אני במן תקופה כזאת,
‫ואני מבקשת ממך ל... ‫-אני חייב?
‫אולי... ‫אולי באמת חנקתי אותה...
‫במשך שנים! עם האהבה ‫שלי והחלומות שלי...
‫ותינוק שהיא לא הייתה ‫מוכנה לקראתו...
‫אתה תמעך אותו!
‫אולי הייתי סתם עוד גבר שעבר ‫בחייה ונראה היה שיציל אותם,
‫אבל בעצם הופעתי שם ‫רק כדי להרוס אותם.
‫אולי למעשה היא ‫הייתה אומללה,
‫ונערת החלומות ‫שיצרתי לי בדמיוני,
‫הייתה רק תכסיס נרטיבי ‫שנועד לצייר לנו חיים?
‫אנחנו מדברים פה...
‫על זבל פילוסופי עמוק מאוד.
‫כן. נכון. נכון.
‫וויל...
‫אנחנו נפגשים כבר ‫די הרבה זמן,
‫והיום דיברת על אבי הרבה,
‫בפעם הראשונה.
‫זה טוב.
‫זה טוב מאוד.
‫ספר לי על היום ההוא.
‫היה לך בוקר נחמד עם אבי, ‫דיברתם על בוב דילן...
‫לא! זה לא מה שאמרתי, ‫לעזאזל!
‫אמרתי שאולי זה לא היה ‫בוקר נחמד. -בסדר.
‫אמרתי שאולי חנקתי אותה ‫ושזה היה בוקר איום ונורא.
‫בסדר, אולי חנקת אותה ‫וזה היה בוקר איום ונורא.
‫דיברתם על בוב דילן, אחר כך ‫נסעתם לאכול צהריים אצל הוריך...
‫מה קרה אחר כך?
‫אחר כך היא עזבה אותי.
‫היא פשוט עזבה אותי.
‫וויל, היא לא "פשוט" עזבה אותך. ‫-היא פשוט עזבה אותי.
‫וויל, ראית את אבי ‫מאז ששוחררת?
‫חזרי אליי, אבי. בבקשה.
‫אעשה כל מה שתבקשי.
‫וויל.. ‫-תני לי הזדמנות נוספת.
‫וויל... ‫-אני מדבר עם אשתי המזוינת!
‫אבל אשתך לא הייתה שם, נכון?
‫אני לא יודע. מה אני עושה? ‫מה אתה עושה?
‫וויל...
‫אתה עדיין לא בסדר.
‫אתה מערבב את התרופות שלך,
‫עוד לא חזרת לעצמך.
‫ספר לי על היום ההוא.
‫דיברנו על בוב דילן.
‫בסדר.
‫צחקנו.
‫בסדר.
‫תמשיך.
‫כמעט מעכנו את הכלב.
‫בסדר.
‫נסענו אל הוריי.
‫טוב.
‫אכלנו קציץ בשר.
‫אלוהים... אמא שלי משוגעת.
‫היא מטורפת על כל הראש!
‫לא נעשה את זה שוב לעולם.
‫בחיי...
‫איך את מרגישה, אהובתי?
‫אכלתי יותר מדי.
‫נראה לך?
‫קצת יותר מדי.
‫זללת את קציץ הבשר הלאומי ‫הגולמי של מדינה קטנה.
‫אני חושבת שייוולד לנו ‫קציץ בשר במקום תינוק.
‫את תלדי קציץ בשר?
‫כן. ייוולד לנו קציץ בשר.
‫מונית? לא. ‫נוריד את זה בהליכה?
‫כן. טוב. קדימה.
‫זאת בת, וויל.
‫מה?!
‫אני יודעת שהחלטנו ‫שלא נברר מראש,
‫אבל זה נפלט לאחות ‫ועכשיו רע לי שאני יודעת.
‫בעוד שלושה שבועות ‫תיוולד לך בת.
‫תגיד משהו.
‫מה?
‫אני יודע איך את רוצה לקרוא לה.
‫כן?
‫כן.
‫אני חושב שאני יודע.
‫אני יודעת שאתה לא אוהב ‫את המוזיקה שלו, אבל...
‫אני מת עליה. מעריץ שרוף.
‫אני חושבת שזה שם חמוד.
‫הוא יהיה...
‫חנקתי אותה. כן.
‫בגלל זה היא עזבה אותי.
‫וויל, תקשיב.
‫עברת טראומה.
‫זה היה מזעזע.
‫עזרו לי! בבקשה!
‫חשבת להתאבד.
‫היית בטיפול במשך ‫חודשים למען ביטחונך.
‫ועכשיו אתה בונה לך סיפור ‫שיאפשר לך לעמוד בזה.
‫וויל,
‫יש לך תינוקת.
‫התינוקת בחיים.
‫מסיבה כלשהי, ‫בדרך נס, היא שרדה.
‫אבי לא הייתה רוצה ‫שתהיה לצד הילדה הזאת?
‫וויל, למה לא נסעת אל הוריך?
‫תסתכל אליי.
‫למה לא ראית את התינוקת?
‫אני חושבת שזה יעזור לך.
‫בסדר.
‫משום כך שחררו אותך
‫ומשום כך אתה נפגש איתי, ‫כדי להביא אותך לזה.
‫אני חושבת שאתה כבר מוכן.
‫בסדר.
‫אני הולך.
‫לא. חכה, וויל.
‫חכה. אל תלך עדיין. בוא נ...
‫זה לא הסיפור הנכון, ‫את יודעת.
‫אני לא הגיבור ‫של הסיפור הזה.
‫טראומה היא דבר אכזרי, וויל.
‫מצטער. את נחמדה מאוד.
‫את נחמדה מאוד.
‫אני לא רוצה להיות פה יותר.
‫שב. אנחנו יכולים ל...
‫תן לי לדבר אתך על זה.
‫- פרק שני, ‫דילן דמפסי -
‫"כשהגשם מכה לך בפנים
‫"והעולם כולו ‫עושה לך עניינים
‫"אציע לך חיבוק חמים
‫"כדי שתרגישי את אהבתי..."
‫לומר שילדותה של דילן דמפסי ‫עמדה בסימן מוות וטרגדיה,
‫יהיה המעטה שאין חריפה ממנה.
‫וגם אמירה די מטומטמת.
‫היא נולדה מתוך מוות וטרגדיה, ‫באופן מילולי.
‫כשהייתה בת חצי-שנה,
‫החל אביה לעצב את התבנית,
‫וזו הייתה רק ההתחלה.
‫דילן איבדה את סבתה ‫כשהייתה בת שש...
‫ואת החבר הטוב ביותר ‫שלה כשהייתה בת שבע.
‫תגיד להם שאני נחמדה.
‫יבוא!
‫איך את מרגישה, ילדונת?
‫אני מרגישה שכל החיים שלי ‫יעמדו בסימן מוות וטרגדיה.
‫היא לא אמרה זאת, כמובן,
‫אך אילו יכלה בגיל שמונה ‫לבטא את תחושותיה במילים,
‫כך הייתה מנסחת זאת.
‫אני רוצה שיהיו לי ‫חיים מאושרים, סבא.
‫יש בי השתוקקות כמעט ‫נואשת ליציבות ולאושר,
‫כמו שאנשים שמנים ‫משתוקקים לשוקולד,
‫ומטיילים שתעו בדרך ‫משתוקקים שיחלצו אותם.
‫אני רוצה לחיות חיים ‫גדולים ופנטסטיים,
‫אבל אני חוששת ‫שהטרגדיה שרודפת אותי,
‫הטרגדיה שמתוכה נולדתי,
‫לא תרשה שזה יקרה.
‫ואני לא בטוחה שאעמוד ‫בעוד מהלומה גופנית כזאת.
‫אך בפועל היא אמרה...
‫איך את מרגישה, ילדונת?
‫אתה תמות, סבא?
‫כן. אני אמות.
‫בוודאי מוקדם יותר ‫משהיית רוצה, ילדונת...
‫אם לדבר בכנות...
‫אבל אלחם כמו אריה כדי להיות ‫לידך זמן רב ככל האפשר...
‫לשמור שלא יתקרב ‫אלייך מוות נוסף.
‫אתאמן על ההליכון המזדיין,
‫אמעיט באכילת בשר אדום...
‫אעשה כל שביכולתי,
‫כדי שתעברי את שנות נעורייך בלי ‫לאבד אפילו דבר ארור אחד נוסף.
‫אעשה זאת למען אמך ואביך.
‫ולמען סבתך.
‫ויותר מכול אעשה ‫זאת למענך, נכדתי.
‫אסחט מהגוף התשוש הזה ‫עשר שנים נוספות,
‫למענך, ילדתי.
‫מלאכית שלי.
‫שוב, כמו שארווין אמר זאת:
‫לא... אף אחד לא ימות ‫פה יותר, ילדונת.
‫בסדר?
‫בסדר.
‫שנות העיצוב של דילן דמפסי.
‫השנים הביאו עמן בגרות.
‫הבגרות הביאה עמה מיניות.
‫המיניות הביאה עמה ‫זעם, ופחד, ובלבול.
‫וכאשר התפזר העשן, במקום שבו ‫עמדה פעם הילדה הקטנה החמודה,
‫נותרה רק אשה שהפחידה ‫את כולם בלי גבול.
‫יבוא!
‫הי.
‫הי. אני יוצאת.
‫עם מי?
‫סתם. ‫עם חברים.
‫סיגריות...
‫סבתא נהגה לומר ‫שזה מנהג מגונה
‫של אנשים שמדליקים ‫לעצמם אש מתחת לאף.
‫מגניב.
‫את אפילו לא מנסה ‫להסתיר אותן ממני?
‫שנינו יודעים יותר טוב, לא?
‫אני לא יודע.
‫שמעת שוורמונט הוציאה ‫אותן מחוץ לחוק?
‫תזכיר לי לא לנסוע לוורמונט!
‫אפשר לקבל אחת?
‫לא.
‫רק אחת?
‫לא. הסיגריות הורגות.
‫רציתי לדבר איתך על ‫לימודים באוניברסיטה.
‫דיברנו על זה אתמול בערב.
‫לא הגענו רחוק.
‫הגענו! רק לא עד לאן ‫שאתה רצית להגיע.
‫אני בת עשרים ואחת, ארווין. ‫ותר על החלום.
‫חסכתי כבר כמעט מספיק ‫בשביל לרדת לך מהווריד.
‫מבטיחה לך.
‫את מבטיחה שתחזרי ‫עד אחת עשרה?
‫אני מעדיפה לא לשקר לך.
‫שקרי לי. בבקשה. ‫-אחזור עד אחת עשרה.
‫דילן...
‫מזל טוב ליום הולדתך ‫העשרים ואחת, ילדונת.
‫משהו מתוק?
‫שלום!
‫שלום לכולכם. ‫אנחנו "פי-בי אנד ג'יי".
‫השיר הראשון שלי הוא אישי.
‫אמי מתה היום ‫לפני 21 שנה ו...
‫תורידי את החולצה!
‫סיפרו לי שהיא אהבה ‫להקשיב לבוב דילן.
‫רוצים לראות ת'ציצים!
‫לא משנה.
‫"כשהגשם מכה לך בפנים
‫"והעולם כולו ‫עושה לך עניינים
‫"אציע לך חיבוק חמים
‫"כדי שתרגישי את אהבתי...
‫"כשעולים צללי הערב ‫והכוכבים ברום
‫"ואין מי שינגב לך את הדמעות
‫"אחזיק בך גם מיליון שנים
‫"כדי שתרגישי את אהבתי...
‫"אני יודע שעוד לא החלטת,
‫"ובכל מקרה לא אעשה לך רע,
‫"אבל מרגע שנפגשנו ‫ידעתי היטב
‫"שאנו שייכים רק זה לזה!
‫"שחור או כחול,
‫אסתובב רעב בלי לאכול,
‫"לאורך כל השדרה אזחול,
‫"כי אין דבר שאני לא יכול
‫"כדי שתרגישי את אהבתי!"
‫אוי, שיט!
‫הי!
‫מה, לעזאזל?
‫הי!
‫את חייבת לי טלפון ‫חדש, כלבה!
‫נכון. את צודקת. אני מצטערת.
‫זה לא היה בסדר מצדי.
‫היה לי יום מוזר מאוד...
‫אבדוק כמה כסף יש עליי.
‫תחזיקי את זה רגע.
‫אני מצטערת כל-כך...
‫את חושבת שזה היה ‫מצחיק לצלם אותי?
‫דילן!
‫אני בסדר! אני בסדר.
‫זאת בת, וויל.
‫מה?
‫אני יודעת שהחלטנו ‫שלא נברר מראש
‫אבל זה נפלט לאחות ועכשיו ‫רע לי שאני יודעת.
‫בעוד שלושה שבועות ‫תיוולד לך בת.
‫אבא שלי פוצץ לעצמו ת'מוח ‫לפני שבכלל פגש אותי, אז...
‫תגיד משהו.
‫אני יודע איך את ‫רוצה לקרוא לה.
‫אני יודעת שאתה לא אוהב ‫את המוזיקה שלו, אבל...
‫כדאי לך להסתכל ימינה, גברת.
‫אני מת עליה. מעריץ שרוף.
‫אמא...
‫אני חושבת שזה שם חמוד.
‫הוא יהיה...
‫אמא! אמא!
‫את בסדר?
‫זה משנה?
‫אילו היה שם רודריגו ‫גונזלס באותו לילה,
‫אפשר שהיה אומר לצעירה ‫המסוממת שישבה מולו,
‫כי חשוב לו מאוד-מאוד
‫שדילן דמפסי בסדר.
‫הוא הגיע!
‫בוקר טוב, רבותיי!
‫בוקר טוב.
‫מה שלומכם היום?
‫בוא, היכנס. אצטרף אליך מיד. שב.
‫שב.
‫חאווייר, פתאום קלטתי
‫שאף פעם לא שוחחנו.
‫כבר חמש שנים מאז ‫שקניתי את האדמה פה
‫לא אמרנו זה לזה ‫יותר ממילים ספורות.
‫למזוג לך משקה?
‫לא, אדוני.
‫לא. בסדר.
‫גדלתי באיטליה. ידעת את זה?
‫שאני איטלקי?
‫אני נראה כמוך, ונשמע כמוך,
‫אבל שמי סאצ'יונה
‫ורוב חיי חייתי באיטליה.
‫אבי האיטלקי נסע לאנדלוסיה
‫ושם הוא פגש את אמי.
‫ידעת את כל זה?
‫שאמי הייתה במקור מהאזור הזה?
‫לא, אדוני.
‫אבי היה בנזונה נבזה.
‫הוא פגש את אמי ‫כשהייתה צעירה, כבש אותה,
‫והרחיק אותה ‫מכל מה שהכירה ואהבה.
‫הוא היה רכושני, שתלטן, תוקפני...
‫ועשיר.
‫כלומר בנזונה נבזה.
‫ומסוכן במיוחד.
‫מסוכן...
‫בטוח שאתה לא רוצה ‫לשתות משהו?
‫יין? אולי מנזנילה?
‫מנזנילה יהיה טוב.
‫בסדר. מנזנילה נשמע טוב.
‫והנה אמא שלי...
‫בחורה ספרדייה צעירה,
‫אנדלוסית בנשמתה,
‫שנותקה מהמשפחה שלה.
‫חיה עכשיו בכפר איטלקי.
‫ואגב, ‫היא לא ידעה אף מילה באיטלקית.
‫בבקשה.
‫לחיים.
‫לחיים!
‫אבי החליט שהוא רוצה
‫אשה "איטלקית" ‫ומשפחה "איטלקית".
‫הוא אסר לדבר ספרדית בביתו
‫וניתק כל קשר עם משפחתה.
‫לאמי לא היה כלום.
‫לא היה לה את מי לאהוב.
‫ואז היא נכנסה להיריון. איתי.
‫כשגדלתי,
‫בכל פעם שאבי יצא לנסיעת עסקים,
‫היא ארגנה שישלחו לנו ‫חבילות מהבית שלה.
‫מאכלים ספרדיים, יינות...
‫המעדן האהוב עלינו היה
‫שמן הזית הספרדי.
‫היית מאמין?
‫ישבנו בכפר איטלקי,
‫במולדת שמן הזית ‫המפורסם ביותר בעולם,
‫ויצקנו אל גרוננו שמן זית ספרדי
‫כמו שאתה ואני שותים ‫עכשיו את המנזנילה.
‫איזה צמד היינו, אמא שלי ואני,
‫איזה צמד!
‫אמי מתה כשהייתי בן 16.
‫ברגע שהיא מתה, ‫אבי הבנזונה נישל אותי.
‫הוא ראה בי את אמי.
‫ובאמי הוא ראה ספרדייה מטונפת
‫שהרסה את חייו.
‫אבל למזלי...
‫אבי היה לא רק גזען חשוך,
‫הוא היה גם נרקיסיסט.
‫לא עלה בדעתו שהוא ימות,
‫אפילו כשהזדקן, אפילו כשחלה.
‫לכן... הוא לא הכין צוואה.
‫ברגע שהוא עצם את עיניו סופית,
‫הייתי לאדם עשיר מאוד, חאווייר.
‫הדבר הראשון שעשיתי, ‫קניתי קרקע באנדלוסיה,
‫מאות דונמים ‫שמהם אני מפיק עכשיו
‫את שמן הזית שעליו התענגנו, ‫אמי ואני.
‫רוב הזמן ‫עסקיי מרחיקים אותי משם,
‫אבל האדמה הזאת ‫היא הדבר היחיד שחשוב לי.
‫האדמה הזו היא הסיפור שלי, ‫ושל אמי.
‫משום כך...
‫הזיתים...
‫חשובים לי כל-כך.
‫ועכשיו... אני חייב לשאול:
‫למה הם כל-כך חשובים לך?
‫אני לא מבין, אדוני.
‫העובדים האחרים ‫משתמשים במגרפות וברשתות,
‫אבל אתה אוסף את הזיתים בידיים.
‫אתה מספיק לאסוף ‫רק מחצית הכמות.
‫בגלל זה אני עובד זמן כפול, אדוני.
‫לא. אני יודע.
‫זו לא הייתה ביקורת. רק שאלתי.
‫למה אתה עובד קשה יותר מהשאר?
‫כי זאת הדרך הנכונה, אדוני.
‫אני מספר לך את הסיפור שלי,
‫על אבי הבנזונה הנבזה ‫ואיך הוא התעלל באמי,
‫וכשאני מבקש ממך ‫שתספר לי את הסיפור שלך
‫אתה אומר רק: ‫"כי זאת הדרך הנכונה"?
‫קדימה, שתה את המנזנילה
‫וספר לי את הסיפור שלך.
‫אני אדם פשוט, אדוני. אין לי סיפור.
‫אבי לא היה בנזונה נבזה.
‫אבי היה אדם משעשע, ‫והיה עובד ושורק לו.
‫גם אני אוהב עבודות ‫שאפשר לשרוק בהן.
‫המגרפות פוצעות את הזיתים...
‫לכן אני אוסף אותם בידיים.
‫זאת הדרך הנכונה. זה הכול.
‫האנשים אוהבים אותך.
‫אני שומע אותך מספר להם סיפורים, ‫מצחיק אותם...
‫יש לי פה גדול.
‫אבל איתי אתה שותק.
‫אתה הבוס שלי, אדוני.
‫אני רוצה להיות ידיד שלך.
‫לא.
‫כידיד, אני אאכזב אותך.
‫לא. אני חולק עליך.
‫נתתי לך את תשובתי, אדוני.
‫מוזר. האחרים מעריצים אותי
‫והם בקושי מכירים אותי.
‫אבל אתה שומע את הסיפור שלי ‫וזה לא משפיע עליך.
‫הוא לא מעורר בך... חיבה כלפיי?
‫זה בסדר, ‫אתה יכול לדבר בכנות גמורה.
‫האמת, אדוני? לא.
‫אפשר לדעת מדוע?
‫אני לא הייתי לוקח את הכסף שלו.
‫טוב...
‫היית רוצה לגור כאן
‫ולפקח עליהם? ‫לשמש מנהל עבודה?
‫חינם?
‫כן, חינם.
‫תקבל העלאה, כמובן.
‫לא. מגורים חינם זה די והותר.
‫אבל יש לי תנאי אחד.
‫אטפל באדמה שלך,
‫אטפח אותה כאילו הייתה שלי.
‫אבל השריקה שלי היא בשבילי,
‫והפה הגדול שלי ‫הוא בשביל האנשים.
‫אל תבקש את זה ממני,
‫ואני אף פעם ‫לא אבקש ממך שום דבר.
‫בדיוק באותו הרגע,
‫במרחק 6,500 ק"מ בלבד משם,
‫אבי דמפסי, ‫או אבי לשר, בשמה דאז,
‫סיימה את הטיוטה ‫הראשונה של התזה שלה.
‫"אבל מתברר שהחיים עצמם ‫הם המספר הלא-אמין ביותר.
‫"הם נוטלים אותנו למסע
‫"שאין שום דרך ‫לחזות מה יקרה בו.
‫"החיים הם..." ‫טוב הקטע הבא קצת...
‫קראי, אשה!
‫אני מרגישה שאני מתרחקת ‫מהביקורת הספרותית! -קראי!
‫טוב. ‫"החיים עצמם מרמים אותנו,
‫"מטעים אותנו,
‫"מציירים אדם כגיבור
‫"בעוד שהוא עשוי להיות הנבל.
‫"גיבור או נבל?
‫"נבל או גיבור?
‫"או אולי אף אחד מהשניים.
‫"אולי החיים שבים ומגלמים ‫את הנוכל הלא-אמין.
‫"אפשר שאלה שהחיים מציירים ‫כגיבורים וכנבלים של הסיפורים שלנו
‫"הם רק שחקנים-ליום ‫בסרט גדול הרבה יותר.
‫"אפשר שהם רק ניצבים
‫"שממלאים את הפריים
‫"כדי שלגיבורים האמיתיים יוכלו ‫להיות דמויות שחולפות ברקע".
‫אחר-כך זה חוזר ‫על זה שוב ושוב.
‫את חכמה ממני בהרבה.
‫זה דווקא נכון.
‫התזה של אבי הייתה ‫כישלון מהדהד.
‫הפרופסור החביב ‫והנאמן עליה טען,
‫כפי שחששה מראש,
‫כי היא חרגה מתחום ‫הביקורת הספרותית
‫ונדדה להצטלבות הכבדה ‫והמסורבלת של הכתיבה היצירתית
‫והפילוסופיה הצרפתית ‫של המאה ה-17.
‫ואז, הפרופסור החביב והנאמן עליה ‫ניסה לזיין אותה
‫וזה, אפשר לומר, ‫הוכיח שאחרי הכול,
‫טיעוני התזה של אבי היו צודקים.
‫את חאווייר גונזלס, במרחק יבשת ‫שלמה משם, כל זה לא הטריד.
‫חאווייר גונזלס לא התפלסף,
‫ומעולם לא תהה מה ‫יזמנו לו החיים.
‫חאווייר גונזלס ידע ‫לאן מועדות פניו.
‫הוא ידע תמיד.
‫את איזבל דיאז ‫לימדו מאז לידתה
‫לצפות לחיים בינוניים מאוד.
‫היא הייתה אחת משש אחיות
‫ונחשבה הרביעית ‫ביופיה מביניהן.
‫חואן, ‫אני משאירה את הסינר בחוץ, טוב?
‫בראבו!
‫הבאתי את זה...
‫כי אנחנו צריכים לחגוג. ‫קיבלתי קידום.
‫אתה עובד עליי!
‫באמת? -באמת.
‫איך אתה יכול לומר את זה ‫בשלווה כזאת?
‫ברכותיי!
‫ברכותיי.
‫עכשיו אוכל לבנות לנו חיים.
‫בלה...
‫אני יודע שאף פעם ‫לא אהיה אדם עשיר.
‫אבל אני גם יודע שאהיה אדם טוב.
‫ואני גם יודע שליבי...
‫שייך לך מרגע שראיתי אותך.
‫אל תצחקי! ‫אני רוצה לעשות את זה רשמי.
‫כן. ‫-מה כן?
‫כן להכול.
‫אבל אל תבכה, טוב? -לא אבכה.
‫לא אתקרב אלייך, את תרטיבי אותי.
‫אחת, שתיים, שלוש!
‫כל זה שלך? -שלנו, בלה.
‫מה דעתך?
‫אני מרגיש כמו... בעל אדמות.
‫זה שלנו, בלה. שלנו.
‫זה שלנו!
‫שלנו!
‫אנחנו כאן... באנדלוסיה.
‫אם חוצים כאן, ככה...
‫מגיעים לחלקת ‫אדמה חומה-ירקרקה...
‫אמריקה.
‫ניו יורק? ‫-כן. אתה זוכר?
‫הוא זוכר את הסיפורים שלי ‫על ניו יורק.
‫איזבל לא זכרה מתי מר סאצ'יונה
‫התחיל לבוא לראות את רודריגו.
‫היא רק ידעה שביקוריו ‫הפכו תכופים יותר ויותר.
‫בדרך-כלל באמצע היום,
‫תמיד כשחאווייר היה בשדה.
‫אני מתנצל.
‫נשארתי יותר מדי זמן.
‫לא, לא, זה בסדר.
‫כן, כן, מתנצל.
‫יש לי הרבה דברים גדולים ‫וחשובים בחיי, גברת גונזלס...
‫אבל...
‫הילדות המוזרה שלי ‫השאירה אותי עם צלקות
‫שמנעו ממני למצוא
‫את הדברים החשובים ביותר.
‫לא יהיה הוגן ‫שאנסה למלא את החלל הזה...
‫כאן.
‫שטויות. זה בסדר גמור. ‫ריגו אוהב אותך.
‫באמת יפה מצדך.
‫לא, זאת האמת.
‫הוא באמת ילד מיוחד.
‫הוא פיקח מאוד, מה?
‫כן. אני יכול ללמד אותו ‫ספרות, אנגלית...
‫זה יהיה נפלא. באמת.
‫היי. -חאווייר...
‫טוב שהגעת. באתי לדבר אתך ‫על שלוחת הטלפון לטחנה.
‫והבאתי מתנה לבן שלך.
‫לא היית צריך. אתה נדיב מדי.
‫מתנה קטנה.
‫חוץ מזה, ‫לבן שלי יש כבר מספיק צעצועים.
‫להבא, כשתצטרך אותי, ‫שלח לי הודעה.
‫זה יחסוך לך את הנסיעה.
‫לא!
‫תודה.
‫בוא, אעדכן אותך בעניין הטחנה.
‫אני רוצה לנסוע איתו לניו יורק!
‫חאווייר גונזלס היה אדם פשוט, ‫אבל לא טיפש.
‫באותו יום הוא התחיל לעשות ‫משהו שלא עשה מעולם:
‫לתכנן חופשה משפחתית...
‫במקום שכרגע התגלה לו
‫שבנו משתוקק לבקר בו ‫עם מישהו אחר.
‫מדהים! ניו יורק!
‫אני רוצה לעמוד מלפנים.
‫לא, ריגו. זה מסוכן.
‫אתה רוצה לעמוד מלפנים?
‫כן.
‫הולכים לעמוד מלפנים!
‫היי, היי.
‫תסתכל, הנה הוא.
‫מאיפה אתם?
‫אנחנו מספרד.
‫היי!
‫היא ממדריד, אני במקור מהדרום.
‫רודריגו, אל תפריע לנהג, ‫הוא צריך לנהוג.
‫אשה הרה שנפגעה קשות ‫ע"י אוטובוס.
‫גבר מתייפח בייאוש.
‫עוברי אורח צורחים.
‫זה ארך רק 20 שניות
‫אך נצרב במוחו ‫של רודריגו גונזלס הקטן
‫ועתיד היה ללוות אותו במשך שנים.
‫אמא!
‫מתוק שלי...
‫תירדם, טוב?
‫עין אחת... נסגור אותה.
‫עכשיו את העין השנייה...
‫מעכשיו, שום סיוטים. ‫רק חלומות טובים.
‫את שומעת שהוא ער, לא?
‫אני היחיד פה ששומע שהוא ער?
‫אם תצעק עליו, הוא לא יירדם.
‫תרדימי אותו את!
‫ריגו, תפסיק.
‫ריגו!
‫את רוצה להכריח אותי לאכול?
‫אני לא רעב. אני לא רעב, בלה!
‫אמא!
‫לא! ‫-ריגו, מספיק! -לא!
‫אני מריחה אותך מכאן.
‫בלה, אני מדבר אלייך.
‫לכל הרוחות!
‫מצבו מחמיר, חאווייר.
‫מצבו מחמיר. -אני יודע.
‫זה ישתפר. אני בטוח.
‫הוא רק צריך קצת זמן.
‫צריך להשיג לו עזרה.
‫לקחנו אותו אל כל הרופאים...
‫הוא צריך רופא מומחה!
‫במדריד. ‫אחד הרופאים היוקרתיים הללו.
‫אנחנו לא עשירים, בלה.
‫הוא הבן שלנו.
‫הוא הילד הקטן שלנו והוא סובל.
‫בסדר.
‫אם תסכים, אבקש ממנו. ‫-לא, בלה.
‫זה התפקיד שלי.
‫טוב?
‫טוב.
‫סלח לי, אדוני. יש לך רגע?
‫הדוד שלך התקשר אליי.
‫הוא אמר לי ‫שאתה קצת עצוב בזמן האחרון.
‫האבחנה ברורה,
‫אחרי שתי הפגישות שלי איתו.
‫כידוע לכם, רודריגו חווה טראומה.
‫האירוע שהוא היה עד-ראייה לו.
‫התאונה.
‫רודריגו מגיב טוב מאוד להצעות שלי
‫ומבטא את עצמו ‫באמצעות ציורים ומשחקים,
‫וזה חשוב מאוד.
‫זה ייקח קצת זמן,
‫אבל החדשות הטובות הן ‫שזה ניתן לריפוי.
‫חשוב שתדעו זאת. ‫-כמה זה יעלה? כי אנחנו...
‫לא, איזבל, שזה לא יטריד אותך.
‫חלפו חודשים. ביקוריו ‫של מר סאצ'יונה לא הוגבלו עוד
‫ולא נאסר עליו עוד להביא מתנות.
‫איזה יופי!
‫היי, אולי.
‫ועכשיו, באנגלית. שמי הוא...
‫רודריגו גונזלס.
‫טוב מאוד. כל הכבוד.
‫אבל אני רוצה שיקראו לי רוד.
‫או ריגו?
‫כן.
‫אני מספרד.
‫תמשיך.
‫הייתי עצוב...
‫כן...
‫במשך הרבה זמן.
‫אבל הדוד שלי הביא לי ציפור,
‫וזה עוזר.
‫אתה אוהב אותה?
‫כן.
‫וגם את רודריגו? -כן.
‫אני מצטער, חאווייר.
‫הבדידות כנראה ‫מחלישה את האדם.
‫אני לא גאה בזה.
‫אבל אביך היה בוודאי מתגאה בזה.
‫מתברר שהתפוח ‫לא נפל רחוק מהעץ.
‫חאווייר, אני נשבע לך: ‫אתרחק מהם.
‫הבן שלך מחלים. ‫הוא לא זקוק לי עוד.
‫הם המשפחה שלך, ‫חאווייר, לא שלי. -לא.
‫מה קורה?
‫באתי להיפרד, בלה.
‫לאן אתה נוסע?
‫אני רואה איך את מביטה בו ‫ואיך הוא מביט בך.
‫אל-אלוהים, אתה ממש שיכור!
‫שיכור ואכול קנאה.
‫אני רואה מה הוא עשה למען רודריגו.
‫הוא עזר לו להחלים.
‫דברים שאני לא יכולתי לעשות.
‫בגלל זה ביקשנו את עזרתו.
‫וכשהוא הציע לעזור לנו...
‫אתה נעלמת, נכון?
‫חיפשת תשובה בבקבוקים האלה?
‫קיבלתי עבודה במדריד. מכונאי.
‫משכורת טובה.
‫מה?! על מה אתה מדבר!?
‫אשלח לך את כל הכסף,
‫אף שבקרוב בוודאי לא תזדקקי לו.
‫אני מצטער.
‫את ראויה ליותר.
‫אל תגיד לי למה אני ראויה, חאווי!
‫שלא תעז להגיד לי למה אני ראויה!
‫אני יודעת למה אני ראויה!
‫אתה חושב שאתה עושה לי טובה?
‫שהצלת אותי ממשהו?
‫שהחיים שלי היו בזבל ‫ואתה הצלת אותי?
‫זה מה שאתה חושב?
‫אני בחרתי בך, חאווייר.
‫היי.
‫בחרתי בך ‫כי ידעתי שמגיע לי גבר מיוחד.
‫היי.
‫גבר טוב. ‫כזה שיודע לחייך עם העיניים.
‫אז הביטי בעיניים האלו...
‫תסתכלי לי בעיניים ותגידי לי
‫שחייך איתי יהיו טובים מחייך איתו.
‫חיי אתך יהיו טובים מחיי איתו.
‫ריגו הוא כל מה שיש לי.
‫אני לא רוצה שהוא יסבול עוד.
‫אני לא רוצה שהוא יסבול ‫אפילו רגע אחד נוסף.
‫לא משנה לי מה הוא יעשה בחייו,
‫רק שימצא את דרכו ויהיה מאושר.
‫ואתה תעזור לו למצוא את זה, ‫יחד איתי.
‫תגיד את זה.
‫אעזור לרודריגו למצוא את דרכו.
‫לא אוהב אותך ‫כמו שאני אוהבת אותו.
‫אני יודע.
‫עד עכשיו למדנו
‫שלא כדאי להיקשר ‫לגיבורים חדשים.
‫הם נוטים לאכזב.
‫אבל שככה יהיה לי טוב, ‫רודריגו גונזלס הקטן
‫נראה מציאה אמיתית.
‫- פרק רביעי - ‫- רודריגו גונזלס -
‫אמא?
‫התקבלתי לאוניברסיטת ניו יורק!
‫התקבלתי!
‫מה קרה?
‫היא חולה, רודריגו.
‫אדחה את זה.
‫עם כל מה שקורה... ‫-זאת לא החלטה שלך.
‫היא נתנה לי הכול. ‫היא נתנה לי את החיים שלה.
‫אז אני יכול לתת לה את זה.
‫רודריגו... ‫-ההחלטה שלי סופית.
‫נרפא אותה.
‫נרפא את אמא שלי ‫כמו שריפאת אותי.
‫תסתכל אליי.
‫אנחנו נרפא אותה.
‫בסדר. ‫-תהיי רגועה.
‫זה יכאב.
‫רודריגו!
‫אמך מבקשת שתבוא.
‫בסדר.
‫היי.
‫זה נמשך כבר הרבה זמן ‫אבל מצבי לא משתפר.
‫הוא מוציא הרבה כסף ‫אז זה לא מחמיר...
‫אבל, ריגו...
‫אתה רק יושב ומחכה.
‫אהובי... עד כאן.
‫אמא... -מספיק!
‫מספיק, ריגו.
‫תודה.
‫רודריגו נכנס לאוניברסיטה ‫כסטודנט שנה א' אורח,
‫וכמו שקרה בעשור השנים ‫שקדם לכך, הוא פרח ושגשג.
‫הוא הצטיין בשני ‫ענפי ספורט...
‫ציוניו היו ‫מהגבוהים בכיתה...
‫הוא אפילו קשר קשר עם ‫'נסיכה יהודייה' בת 20-ומשהו
‫מלונג איילנד בשם ‫שארי דיקשטיין.
‫היא הצחיקה אותו. ‫בדרך-כלל לא בכוונה.
‫אלוהים! אף פעם לא ‫היית ב'הול פוד'?
‫-לא, אבל...
‫בסדר. אקח אותך לשם. ‫זה ממש חלום...
‫היא לא הייתה אהבתו הגדולה ‫אבל היא אירחה לו לחברה.
‫בכל מקרה, אהבה גדולה לא ‫הייתה כרגע בראש מעייניו.
‫החלום של כל טבעוני.
‫מה זה 'טבעוני'?
‫אוי, אלוהים, אתה כזה חמוד!
‫אני מתה על זה שאתה ‫לא יודע דברים.
‫הוא חסך כל דולר וציפה ‫בכליון עיניים לכל חופשה.
‫לרודריגו גונזלס ‫היה מצפן פנימי
‫שתמיד הורה על אותו הכיוון.
‫היא ממקום שנקרא לונג איילנד.
‫בניו יורק? -כן.
‫הנה היא.
‫היא יפה מאוד.
‫שמה שארי דיקשטיין. -שארי...
‫שארי עם ש'. -שא-רי.
‫שארי דיסטין. -שארי דיקשטיין.
‫איך היא?
‫היא...
‫האמת? היא קצת קולנית.
‫אותה שנה, כמו רבות מהשנים ‫החשובות ביותר בחיינו, חלפה ביעף.
‫אך למעשה, ‫אותה שנה הייתה רק הכנה,
‫הקדמה ליום הגדול ביותר ‫בחייו של רודריגו גונזלס.
‫לאן אתה הולך?
‫אני יוצא לריצה קצרה.
‫'מיארמה' ‫-מה?
‫בהתחלה, כשרק התחלנו לצאת, ‫היית קורא לי 'מי ארמה'.
‫היית אומר: "אני יוצא ‫לריצה קצרה, מיארמה."
‫זה תמיד נתן לי הרגשה ‫שאני קלי ריפה.
‫שארי... ‫-אני בהיריון.
‫אני יודעת. ‫ברור, יש לנו המון על מה לדבר.
‫הי, תיקח אותי לבראנץ'?
‫יש מסעדה שאני מתה לנסות. ‫היא וייטנאמית, ו...
‫בטח יש להם דים-סאם ‫או משהו כזה.
‫נוכל לדבר בזמן הבראנץ' ‫במסעדה הווייטנאמית.
‫אני מתה לנסות אותה.
‫לפני כמה שבועות ‫התחלתי להרגיש רע.
‫חשבתי שפשוט יש לי ‫מחזור קשה.
‫מאז שהפסקתי לקחת את הגלולה, ‫המחזורים שלי היו זוועתיים.
‫אבל זה לא נפסק אז ‫הלכתי לגינקולוג שלי
‫והוא שאל: "את פעילה מינית?"
‫סיפרתי לו עליך, ‫הוא עשה לי את הבדיקה ו-בום!
‫אפילו לא עלה בדעתי לנסות ‫את הבדיקה הביתית!
‫לא ברור למה, אבל המוח שלי ‫פשוט לא הלך בכיוון הזה.
‫בכל אופן, אני יודעת ‫שהתחלנו לצאת רק לא מזמן
‫ושזה מקרה ברור של ‫"מה, לעזאזל...?!"
‫אני לא יודעת מה העמדות ‫שלך בקטע של הדת
‫אבל אני חושבת שאני ‫צריכה לעשות הפלה.
‫אתה ממש נגד הפלות?
‫אני יודעת שאצל הנוצרים, הפלות ‫זה סיפור גדול ואתה נוצרי, אז...
‫צריך להמציא איזו גלולה כזו... ‫בשביל הריון לא מתוכנן.
‫כי אתה נוצרי, אני מניחה.
‫בכל מקרה, אנחנו לא ‫חייבים להחליט מיד
‫אבל הייתי רוצה לעשות את זה לפני ‫שהדבר הזה יצמיח ראש וכאלה.
‫הנה, זה כאן!
‫טוב... כמו שאני רואה את זה, ‫יש לנו שלוש אפשרויות.
‫הראשונה: אלד אותו.
‫תינוק מעורב עם צבעי העור ‫של שנינו יהיה מד-הים!
‫למשפחה שלי יש טונות כסף ‫אז תהיה לנו אומנת והכול.
‫אני לא יודעת. ‫זה בטח רעיון גרוע.
‫האפשרות השנייה: הפלה. אבל שוב, ‫אני מעדיפה מהר ולא אחר-כך.
‫או האפשרות השלישית: ‫נסכים ש...
‫זו הייתה מתיחה מטורפת ‫של אחד באפריל!
‫מה?
‫אחד באפריל, כלבה!
‫מה זה?
‫אתה רציני? אתה לא יודע מה זה ‫אחד באפריל? -לא, אני לא יודע.
‫לא ידעתי.
‫אז אין תינוק?
‫אחי! ברור שלא!
‫תפסיק!
‫אתה חייב להודות ‫שזה היה קורע.
‫שארי...
‫אוי, לעזאזל!
‫אתה הולך לגמור איתי, נכון?
‫נכון.
‫כן. מצטער, אבל...
‫עד לרגע זה ‫לא היה כל אות לכך
‫שזה עומד להיות היום החשוב ‫ביותר בחייו של רודריגו.
‫לפעמים, הימים החשובים ‫ביותר בחיינו מתחילים
‫ואפילו איננו רואים זאת.
‫אני צריך להתקשר אל רודריגו.
‫איזבל...
‫כבר נפרדתי ממנו. -איזבל...
‫אין צורך להיפרד פעמיים.
‫וינסנט...
‫אתה אדם טוב.
‫לא.
‫כן.
‫היי, בלה.
‫מר סאצ'יונה היה כותב ‫מכתבים נלהב. תמיד היה כזה.
‫הוא האמין בכוחה ‫של המילה הכתובה,
‫בעוצמתו של מי שמתיישב ‫וכותב אל מישהו בכתב יד.
‫חאווייר, אני נשבע לך: ‫אתרחק מהם.
‫הבן שלך מחלים. ‫הוא לא זקוק לי עוד.
‫הם המשפחה שלך, ‫חאווייר, לא שלי. -לא.
‫אני לא חוזר.
‫אבקש ממך רק טובה אחת.
‫בו-במקום, מכתביו של מר ‫סאצ'יונה מצאו נמען חדש:
‫אדם שבקשתו היחידה ‫הייתה שיעדכנו אותו
‫לגבי מצבם של אלה ‫שנטש אך עדיין אהב.
‫"חאווייר היקר.
‫"אתה זוכר, ‫כשסיפרתי לך על רודריגו...
‫"היא גוססת, חאווייר. ‫בוא הביתה. סאצ'יונה"
‫היי, בלה.
‫היי.
‫מה נשמע, דוד? מה שלומכם?
‫טוב. היה לי יום עמוס.
‫כן, עם הבחורה הקולנית.
‫כאשר סקרו המבקרים ‫את אלבומו של בוב דילן מ-1997,
‫"עת הטירוף", ‫שהיה האהוב ביותר על אבי דמפסי,
‫השיר "הרגישי את אהבתי" ‫היה מטרה לביקורת רבה.
‫כל טרק באלבום הזה ‫הדהד עצב שאין לו שיעור.
‫אבל שם, בלב כל יתר השירים,
‫נח ללא בושה להיט פופוליסטי. ‫שיר אהבה.
‫שיר שמאוחר יותר ביצע קאבר ‫שלו גארת' ברוקס. דווקא הוא.
‫מבקרים טענו, ‫כי השילוב של שיר אהבה מובהק
‫באלבום שעוסק בייאוש ובטרגדיה
‫היה הטעות היחידה שעשה דילן.
‫מבקרים אחרים טענו, לעומתם, ‫כי זו בדיוק הייתה כוונתו.
‫את בסדר?
‫היי.
‫אבי, רודריגו גונזלס,
‫פגש רשמית את אמי, ‫דילן דמפסי, באותו יום:
‫היום החשוב ביותר של חייו.
‫היי.
‫במשך 42 השנים שלאחר מכן ‫הם לא נפרדו אף ללילה אחד.
‫נולדו להם ארבעה ‫ילדים ושבעה נכדים.
‫סיפור אהבה לדורות.
‫סבתי, אבי דמפסי, טענה בתזה ‫הכושלת שלה באוניברסיטה
‫כי החיים עצמם הם המספר ‫הלא-אמין ביותר.
‫לטענתה: "איש אינו ‫יודע לאן מוביל הסיפור
‫"גם לא מי יהיו גיבוריו."
‫ואף שהחיים תכופות הקשו להצביע
‫מי הגיבורים ‫בסיפור של המשפחה שלי,
‫בעניין הזה, הוריי ‫תמיד הקלו עליי מאוד.
‫הם מצאו את שיר האהבה ‫הפופוליסטי היחיד
‫באלבום העצוב למדיי של משפחתנו.
‫בניגוד לסבתי אבי, סבתי איזבל לא ‫הייתה סופרת, גם לא פילוסופית,
‫אבל לפעמים אני חושבת ‫שאולי היא הבינה בדיוק
‫מה בוב דילן ביקש לומר.
‫ריגו, זה נמשך כבר הרבה זמן ‫אבל מצבי לא משתפר.
‫"לא תמיד קל לתרגם ‫מספרדית בדיוק,
‫"אך מה שאיזבל אמרה לאבי ‫ביום שבו שילחה אותו...
‫"לא הצריך תרגום."
‫אמא... -מספיק.
‫מספיק!
‫תקשיב לי, ריגו.
‫עברת הרבה טלטלות בחייך.
‫יותר מדי.
‫ויהיו לך עוד.
‫אלה החיים, ‫וזה מה שקורה בהם.
‫החיים מכריעים אותך.
‫הם מכריעים אותך נמוך יותר ‫מכפי שנדמה לך שאפשר לרדת.
‫אבל אם תזדקף...
‫ותמשיך קדימה...
‫אם תתקדם רק עוד קצת...
‫תמיד תמצא אהבה.
‫אני מצאתי את האהבה בך...
‫והחיים שלי, הסיפור שלי...
‫יימשכו גם אחרי ‫שלא אהיה עוד.
‫כי אתה הסיפור שלי.
‫אתה הסיפור של אביך.
‫ושל הדוד שלך.
‫ריגו... הגוף שלי בוגד בי,
‫אבל אתה זה אני.
‫עכשיו, סע.
‫תן לי חיים יפהפיים.
‫החיים היפים ביותר ‫שהיו אי-פעם. כן?
‫אם החיים יכריעו אותנו...
‫תזקוף אותנו.
‫תקום...
‫ותמשיך קדימה...
‫ותמצא עבורנו את האהבה. ‫תעשה זאת?
‫עכשיו העין השנייה...
‫איני יודעת את סיפורו ‫של מי סיפרתי.
‫איני יודעת אם זה הסיפור שלי
‫או של דמות כלשהי ‫שעדיין לא פגשתי.
‫איני בטוחה בשום דבר.
‫אני יודעת רק שברגע כלשהו
‫החיים יפתיעו אותי.
‫הם יכריעו אותי,
‫וכשכך יקרה אזכיר לעצמי...
‫אזכיר לעצמי
‫שאני אבא שלי...
‫ואביו של אבי...
‫אני אמי...
‫ואמה של אמי.
‫ואולי קל להתפלש בטרגדיות ‫שמעצבות את חיינו,
‫וטבעי להתמקד ברגעים הנוראים ‫שמורידים אותנו על ברכינו,
‫אך עלינו להזכיר ‫לעצמנו שאם נקום,
‫אם נוביל את הסיפור ‫קצת-קצת קדימה...
‫תהיה אהבה.
‫אם נרחיק עוד קצת...
‫נמצא אהבה.
‫הי!
‫הי.
‫לכל הרוחות!
‫"החיים האלה"
‫תרגום: ‫נורית יהודאי